PEAB SIIL OLEMA OKKALINE?
No söö, söö, pojake. Selles on palju rauda.
Häbi, teotus!
Selline lokkispäine lapsuke nii korralikus siiliperes.
Kõik siia, siia!
Tasa, meil on tragöödia!
Mitte päris tragöödia, aga suur ebameeldivus.
Tragöödia?
Ma aitan teid, annan head nõu.
Kuidas oleks, kui lokid sirgeks tõmmata, kas saaks okkad?
Saab, saab.
Lummav!
Mozart! Vivaldi!
No aitab!
Pole midagi, pole hullu!
Mis tähendab "pole hullu"?
Ärge laske tujul langeda, lapsevanemad.
On kindel vahend!
Ah, kenadus, ah, ilu!
Kasvasid tagasi?
Mis? Ja jälle lokkis?
Heureka!
Kui kaunis!
Nii, nüüd jääb üle viimane võimalus.
Hirm! Õudus! Ðokk!
Ja kõik suled... see tähendab lokid, tõusevad püsti.
Hakkame hirmutama!
Ema, ema!
Ema, ema! Aga kus su okkad on?
Pole midagi, me armastame teda nagunii.
Muidugi armastame. - Jaa, jaa, jaa!
Nii, aga nüüd ehmatan mina sind.
Oih! Halliks läks!
Milline õudus ja häbi!
Kõik siia, kõik siia! Valge vares.
Milline teotus, milline teotus.
No ära nüüd nuta!
Sulle valge isegi sobib.
Arvad?
Jah, aga valgega ei sobi minu garnituur.
Mis asi?
Noh, minu kott, mõistad? Ja kübar tuleb välja vahetada.
Ahah.
Kui sa oled võõra moega, pole teiste sarnane,
kargad, hüppad ringi hooga, kui sa valid teise tee.
Kui sa oled valet värvi, vale tõu ja kasvuga,
pole tehtud malli järgi, ei klapi ideaaliga.
Jäta nutt, see pole tappev, kas vale okas sul või händ.
Ole lõbus, ole vapper, su soovid täituvad kui mäng.
Haavad vasemal, kased paremal.
Valged varesed, siilid lokkides!
Haavad vasemal. - Kased paremal.
Valged varesed. - Siilid lokkides!
Jutustas Pastella